San Džovani Rotondo. 1968 m. rugsėjo 22 d. Po vidurnakčio.
Jį reikia nuvežti į ligoninę...
Tai neįmanoma. Padarykite viską, kad rytoj jis galėtų aukoti mišias.
Tegul jis ilsisi.
Patariu niekam nepasakoti apie tai, ką jūs čia matėte.
Monsinjore, kokiu pagrindu jūs čia?
- Aš noriu su juo pasimatyti. - Tai neįmanoma.
Jis serga.
Ko gi tada laukia visi tie žmonės lauke?
Tai - maldos grupės.
- Šiandien jiems ypatinga diena. - Kodėl?
Šią dieną, lygiai prieš 50 metų, jis gavo stigmas.
Tokiu atveju, aš taip pat noriu jį pasveikinti.
Jūs neturite širdies. Argi jūs nematote kokia jo būklė?
Jūs ką, ruošiatės kankinti jį iki pat galo?
Kas ten už durų?
Niekas, tėve.
Gualginai, meluoji.
Įleisk jį.
Jis sutinka susitikti su jumis.
Palikit mus vienus.
Kas šį kartą atsiuntė?
Niekas. Aš savo iniciatyva atvažiavau...
Reiškia aš galiu neatsakyti.
Tu to nepadarysi.
Tu per daug tikras savo šventumu.
Aš - paprasčiausiai vargšas vienuolis.
O kaipgi tavo fanatiški siekėjai, susirinkę švęsti tavo jubiliejų?
Taigi, kad visai nėra ką švęsti. Nieko...
Aš mirštu.
Reiškia, dabar tinkamiausias laikas papsakoti tiesą.
Ką dar nori žinoti?
Tai, ką tu visą laiką slėpei.
Tu persekiojai mane 50 metų.
Nejaugi tau to neužtenka?
50 metų viduramžių - štai ką tu mums davei!
Tu visada mokėjai pasinaudoti žmonių pasitikėjimu.
Tu palaikei fanatizmą...
Prietaringumą...
Tu?
Šventasis! Gydytojas!
Bažnyčiai nereikia tokių žmonių kaip tu.
Bet man reikia bažnyčios.
Aš nenoriu mirti kaip atstumtasis.
Tada pasakyk man tiesą.
Kas tu, Frančesko Fordžione?
Žinomas kaip tėvas Pijus iš Pietrelčinos?
Pasakyk man, kas tu.
Aš nežinau.
Aš - pats sau paslaptis.
Ko gi Tu nori iš manęs?
Aš Tavęs nesuprantu.
Kodėl Tu nekalbi su manimi?
Pasakyk man ką nors.
Ką Tu darai?
Man baisu.
Padėk man. Kai esi man reikalingas, Tavęs niekada nėra šalia.
Aš bijau.
Aš dažnai jaučiausi gundomas ir apleistas.
Bet, kada stodavau Jo akivaizdon, žinodavau, kad man niekas negresia.
Viešpats visada vedė mane.
Aš niekada neprarasdavau tikėjimo, netgi būdamas visiškoje nevilty.
Labai jaudinanti istorija.
Bet atvažiavau ne dėl istorijų apie vaikiškas baimes ir fantazijas!
Tu klysti. Todėl, kad viskas prasidėjo būtent tada.
Būtent tada aš supratau...
Kad jei aš visa širdimi šauksiuos Jo, Jis mane išklausys.
Šv. Piligrime, tu toks didis šventasis. Atsiųsk Dievo malonę...
Mano nelaimingam vaikeliui.
Šv. Piligrime, atsiųsk Dievo malonę. Mano vaikelis kenčia.
Prašau tavęs, išgirsk.
Suteik Dievo malonę.
Šv. Piligrime, tu nenori man padėti?
Tada aš palieku jį čia.
Ačiū tau, Šv. Piligrime, kad atsakei į mano maldas.
Tai stebuklas! Šv. Piligrimas padarė stebuklą!
Franče, ką tu padarei?
Eime.
Apie ką tu man pasakoji?
Apie savo gyvenimą.
Ir tu nori, kad patikėčiau, jog jau vaikystėje turėjai antgamtinių galių?
Aš niekada neturėjau jokių galių.
Aš visada buvau tik...
Dievo stebuklų įrankis.
Ei, mažyli.
Kas tau?
Tu bijai manęs?
Tu pirmas žmogus, kuris manęs bijo.
- Kur tavo mama? - Kaime, tačiau ji greitai grįš.
- Kuo tu vardu? - Frančesko. O tu?
Aš - brolis Kamilijo.
Kas tai?
Tai Šv. Juozapas.
Tai Šv. Pranciškus.
Tai Šv. Mykolas Arkangelas.
Palauk...
Kas čia?
Perdurtas strėlėmis - tai Šv. Sebastjanas.
- O čia... Šv. Antanas Paduvietis. - Aš jų nepažįstu.
Nepažįsti? Luktelk. O šituos pažįsti?
Aišku. Tai Jėzus ir Švenčiausia Mergelė. Aš visada juos matau.
Tu matai Jėzų ir Švenčiausią Mergelę? Ir ką Jie tau sako?
Daug ką. O tu ką - Jų nematai?
Niekada neturėjau tokio džiaugsmo.
Aš netikiu. Tu paprasčiausiai kukliniesi.
Na, jei Jie - tavo draugai, paklausk kito susitikimo metu...
Ar negalėčiau ir aš Jų pamatyti?
Nesijaudink, paklausiu. Aš paprašysiu Jų ateiti pas tave.
Viešpatie, palaimink šį maistą.
Vardan Dievo Tėvo ir Sūnaus, ir Šv. Dvasios. Amen.
Aš noriu tapti vienuoliu, kaip brolis Kamilijo.
Franče, tu žinai - norint tapti vienuoliu reikia ilgai mokytis.
O norint mokytis, reiks daug pinigų.
Jei Franče nori tapti vienuoliu - mes rasime pinigų.
Kur?
Tu parduosi karvę...
Ne.
Tik ne karvę.
Koks tu tėvas?! Labiau jaudiniesi dėl gyvulio nei dėl savo sūnaus.
Jei Viešpats nori, kad mano sūnus taptų vienuoliu, aš rasiu pinigų mokslui.
Bet karvės neatiduosiu.
Tik ne karvę... Ne!
Tėti, nevažiuok. Tai aš kaltas, kad tu išvažiuoji.
No, Paisa, pirmyn...
Tėti! Tėti! Nevažiuok!
Tėti, nevažiuok!
Vargšai mano tėvai.
Jie tiek daug aukojosi tam, kad aš galėčiau studijuoti.
JŪS ESATE MIRĘ, IR JŪSŲ GYVENIMAS SU KRISTUMI YRA UŽSLĖPTAS VIEŠPATYJE.
Taika ir ramybė.
Mažyli!
Pagaliau atvykai!
Ateikite, aš jus pristatysiu naujokų mokytojui.
Vardan Dievo Tėvo ir Sūnaus, ir Šv. Dvasios.
Amen.
Tėve, bus geriau jei pailsėsi.
Ne.
Sunkus naujoko gyvenimas, ar ne?
Taip, tėve...
Jie grūdinami atsižadėjimams jau nuo pat jaunystės.
Ar žinai, koks didžiausias Švento Pranciškaus stebuklas?
Kad po 700 metų...
Vis dar atsiranda krikščionių, norinčių tapti vienuoliais.
Išvilk, Viešpatie, iš senųjų rūbų.
Amen.
Te sukuria iš tavęs Viešpats naują žmogų pagal Savo atvaizdą ir panašumą.
Teisume ir tiesos šventume.
Amen.
Apdenk, Viešpatie, jo galvą Išgelbėjimo kapišonu...
Kad atlaikytų velnio klastas.
Amen.
Te suriša tave Viešpats tyrumo diržu...
Te užgesina visokį kūno geismą...
Tegul vien tik susilaikymo ir skaistumo dorybės būna tavyje.
Amen.
Priimk tai vardan Kristaus kaip nemirtingumo ženklą...
Kad mirei pasauliui, gyvensi Dievui.
- Mirk, te išsilieja ant tavęs Kristaus šviesa. - Amen.
Kaip galutinis atsisveikinimo ženklas su šiuo pasauliu, tu būsi vadinamas:
- Broliu Pijum iš Pietrelčinos. - Amen.
Džovani, tai tu?
Džovani.
Tą akimirką šviesa užgeso. Ir tai kartojosi dar daug kartų.
Tai Dievas norėjo mane išmėginti.
Kaip gi kitaip padaryti...
Kad siela būtų išgryninta?
Kas tau pasakė, kad ne šėtonas panoro, kad tu taptum tokiu?
Tai tiesa, velnias gudrus...
Ir man visada buvo baisu.
Labai baisu!
Tai neįtikėtina! Jau du termometrai sugedo!
Pažiūrėkime, ar išlaikys šis, skirtas arkliams!
- Na, kaip, daktare? - Jam stiprus abiejų plaučių uždegimas.
- Tai labai rimta? - Deja, taip.
Jo temperatūra 45°!
- Aš dar nesusidūriau su kažkuo panašiu! - Ką mums daryti, daktare?
Jis turi gimtuosius namus?
Siųskite jį į namus.
Kas yra, Pijau?
Aš nenoriu išvykti.
Nenoriu... Aš nenoriu mirti...
Kol netapsiu kunigu.
Franče.
Frančesko... Kas tau yra?
Franče.
Mama.
Kas atsitiko?
Man suteikė atostogas, kad pailsėčiau.
- Kodėl? Tu nekaip jautiesi? - Ne, ne, man viskas gerai.
Tėvas Agostinas, mano nuodėmklausys.
- Taika ir ramybė. - Sveiki.
Pjučo, tu ką, mus apgavai?
Tai mano kaimo oras.
Tai mano tėviškės oras.
- Garbė Jėzui Kristui, Franče. - Per amžių amžius.
Pepino, nevadink manęs "Franče". Vadink tėvu Pijum...
Kaip pasakysi, Franče.
- Ko jūs norite? - Mūsų laukai...
Užkrėsti amarais.
- Ir kuo aš galiu padėti? - Tu gali palaiminti mūsų žemę.
Išvalyk ją. Kitaip mes žlugsime.
- Pepi, aš nedarau stebuklų. - Bet tu gi pažįsti ką nors iš Ten!
Padaryk tai dėl mūsų vaikų.
Kuo mes juos maitinsime?
Na, gerai. Eime.
Mater purissima, miserere nobis.
Mater divinae gratiae...
Miserere nobis.
Mater purissima, miserere nobis.
Turite melstis kartu su manimi...
Bet tiktai garsiai!
Kitaip amarai negirdės!
Pradėsime iš naujo.
- Mater divinae gratiae... - Miserere nobis.
- Mater purissima... - Miserere nobis.
- Mater divinae gratiae... - Miserere nobis.
- Mater purissima... - Miserere nobis.
- Mater castissima... - Miserere nobis.
Franče.
Jie miršta! Jie visi miršta, Franče!
Dievo Motina! Tai bent...
Ot, velnias!
- Tu ką? - Tu piktžodžiauji prieš Dievo motiną!
Dar kartą taip pasakysi - kaip trenksiu!
Supratai?
Pasimelskime.
- Mater divinae gratiae... - Miserere nobis.
- Mater purissima... - Miserere nobis.
Greičiau, tėve. Jei vyras sužinos, kad aš čia, jis mus užmuš.
Nesijaudinkite.
Amen.
Ne, ne, aš turiu pradėti iš naujo. Pamiršau palaiminimą.
- Amen. - Amen.
Kažkas ne taip?
Kas atsitiko?
- Jis nekvėpuoja! - Kaip tai?
- Mama! O, Dieve! - Kaip tai nekvėpuoja?
Mano sūnus, jis nekvėpuoja!
Nekvėpuoja.
Sūneli!
Ne! Mamma mia...
- Čitore! Čitore! - Kas atsitiko?
- Aš nužudžiau jį. Nužudžiau... - Ką nužudei?
Paskvale sūnų. Jis užduso nuo druskos.
O, Dievo Motina!
Pijau, jeigu tu dar kartelį taip pajuokausi...
Tu daugiau nebegalėsi dėkoti Dievui. Nes aš tave užmušiu!
Ačiū, tau Viešpatie.
О, mano Jėzau, koks aš kunigas?
Pasakyk man.
Koks aš kunigas?
Aš dar nepasiruošęs.
Aš dar nepasiruošęs tam, ko Tu lauki iš manęs.
Ką tu pasidarei?
Dieve mano.
Eikite. Eikite.
Tai mūsų Viešpaties ženklai!
Ne...
To jau man per daug.
Man gėda! Man gėda. Kodėl aš?
Kodėl būtent aš?
Man reikia Jėzaus pagalbos...
Aš noriu mirti nuo kančių, tačiau paslaptyje nuo visų.
- Pasimelskime, mano vaike. - Ne...
Pasimelskime.
Jos išnyksta...
Kaip tu jautiesi?
Geriau.
Ačiū Tau, Viešpatie.
Frančesko.
Frančesko. Frančesko.
Jėzus tave labiau mylėtų, jeigu tu mestum kunigystę.
Laikas neįkainojamas. Neiššvaistyk jo.
Išmelsk iš Jo sveikatos, juk sergi.
Frančesko!
Laikas bėga.
Nešvaistyk jo tuščiai.
Laikas bėga.
Nešvaistyk jo tuščiai.
- Jeigu tu ir toliau nori būti kunigu... - Išeik!
Žinok...
Kad tavo gyvenimas...
Pavirs pragaru.
Šalin!
O, Jėzau, Marija!
Franče! Franče!
Frančesko. Kas atsitiko?
Franče.
Kas tau?
Nieko, mama.
Nesijaudink.
Atnešk man stiklinę vandens.
Pjučo.
Aš turiu tau naujienų. Man derėjo parašyti, bet...
- Nutariau pasimatyti su tavimi. - Kokios naujienos?
Viena gera, kita bloga.
- Nuo kurios pradėti? - Nuo geros.
Tau pavyko. Atėjo leidimas.
Tu gali klausytis išpažinčių.
Ačiū, Agostinai.
Nedėkok man, yra ir bloga naujiena.
Tu turi su manimi išvažiuoti.
Kodėl?
Vyskupijos kurijoje buvo susirinkimas.
Jie privertė Tėvą Benediktą ir...
Arba tu dabar išvažiuosi, arba jie reikalaus tavo sekuliarizacijos.
Tada nebegalėsi būti kunigu.
Bet aš negaliu iš čia išvažiuoti.
Tu jau pasveikai, kodėl nenori grįžti?
Na, Jis to nenori.
Ar bent jau mąstai ką tu kalbi?
Baisūs gundymai, Agostinai.
Viskas - nuodėmė, Agostinai.
Viskas - nuodėmė.
Pjučo, aš visada tave gyniau, tačiau dabar jau nebegalėsiu.
Prisimink, kad tu priėmei paklusnumo įžadus.
Važiuojam, sėsk į vėžimą.
Tėve Agostinai!
Jei atvažiavai išsivežti mūsų šventojo, tai važiuok iš čia vienas.
Kas jiems pasakė?
Aš manau, kad mano angelas sargas nesnaudė sudėjęs rankų.
Kaip drįstate skaudinti tėvą Agostiną?
- Atsiprašykite. - Mes atsiprašome, bet tu neišvažiuosi.
Gerai, gerai.
Aš nieko nepasiimu.
Pjučo, daugiau aš čia nebeatvažiuosiu.
Aš myliu tave, tačiau nenoriu būti per tave sumuštas!
Agosti... Kai Tėvas Benediktas užpyks...
Ir tikrai užpyks.
Perduok jam šį laišką.
Prieš tai pats jį perskaityk, gerai?
Taika ir ramybė.
Eikite.
Aš visada jį gyniau nuo visų.
O dabar jis šitaip man...
Aš lieku kvailio vietoje prieš savo viršininkus.
Palaukime kelias dienas, ir aš tikiu, kad jis persigalvos.
Ne! Jis turi nedelsiant grįžti!
Kitu atveju jis bus išmestas iš vienuolyno!
Kodėl esate toks griežtas jam?
Ko gero, Pijus buvo teisus.
Dėl ko?
Na, jis sakė, kad jūs pasikonsultavote su šėtonu!
Jis taip sakė!
Po visko, ką dėl jo padariau... Padarysiu viską, jog būtų išmestas!
Paimkite, tai laiškas nuo jo.
Tai atsakymas į problemas, susijusias su keturių žmonių morale.
Jau mėnuo laiko, kai jūs nežinote kaip išspręsti šią problemą.
Iš kur jis tai žino?
Tuoj pat rašyk tėvui Pijui.
Ir pasakyk, jog gali likti Pietrelčinoj.
Ką tu nori veikti gyvenime?
Kai aš užaugsiu, pavogsiu šautuvą.
Kodėl ne patranką?!
Noriu šautuvo. Aš šaudysiu į vokiečius.
Žudysiu visus - austrus, vokiečius...
Kas tave išmokė tokių nesąmonių?
Niekas. Vyksta karas, ir aš noriu kariauti.
Atėjai į katekizmo pamoką šnekėti visokių nesąmonių?
Mes taip pat norime kariauti.
Ir jūs taip pat?
Persižegnokite. Vardan Dievo Tėvo ir Sūnaus...
Persižegnokite.
Amžinasis Tėve, mes aukojame Tau Jėzaus Kristaus kraują, kančią ir mirtį...
O ar tu nenori šautuvo?
Eikite namo.
Fordžione, reikia nusirengti, kad galėtume tave apžiūrėti.
Kodėl tu vis dar nenusirengęs?
Eime su manimi.
Eime.
Jis nenori nusirengti.
Fordžione, tu pats nusirengsi, ar mums tai padaryti?
Ir taip jaučiuosi kaip nuogas.
Tu ir turi būti nuogas, kaip kitaip mes tave apžiūrėsim?
Kas tai - dar viena apranga?
Lažinamės, kad yra dar ir pora kelnių!
Aš bijojau...
Bijojau karo.
Aš nebuvau tikru krikščioniu.
Aš vis dar nebuvau pasiruošęs žvelgti mirčiai į akis.
Nesąmonė!
Nustok kalbėti nesąmones!
Karas buvo siubingas visiems, bet tik ne tau.
Aš žinau, buvai išsiųstas namo.
Nedelsiant siųskim jį namo.
Užkrės tuberkulioze visą dalinį.
Namo... Jei dar spės grįžti.
Fordžione.
Gali vykti namo... Esi laimingas?
Stabdykite.
Pijau...
Agostinai...
Kaip laikaisi?
Kaip sužinojai, kad grįžtu?
Aš turiu savo dieviškųjų gudrybių.
Vienuolynas man davė užduotį.
- Ką turi omeny? - Turim skubiai išvykti.
- Ir kurgi vyksime? - Į Foggia.
Foggia?
Bet aš ką tik atvykau... Leisk atsisveikinti su mama.
Šįkart neturime laiko atsisveikinimui. Turi vykti nedelsiant.
Gavau griežtus nurodymus.
Nagi...
Paskubėk, negalime pavėluoti į traukinį.
Pjučo, paskubėk.
Jei nespėsi į traukinį, tave išmes iš vienuolyno.
Nagi, eime...
Kas atsitiko?
Atsiprašau. Atsiprašau...
Kada tai liausis?! Ką tu mums atvežei?
Nuo to laiko kai tėvas Pijus čia - niekas negali užmigti!
Jei bijote, grįžkite į celes. Na, greičiau!
Viskas, prašau jūsų.
Pjučo!
Pjučo, atsiliepk. Čia aš, Agostinas. Pjučo!
Pjučo, kaip jautiesi?
Tarsi visas sumuštas.
O naktį? Ko jis norėjo?
Tai buvo moteris.
Ji merdėjo, o jis man pasakė...
"Išgelbėk ją, parodyk ką sugebi!"
Aš nepažinau tos moters, tačiau...
- Įsiminiau jos vardą: Rafaelina Čerazi. - Taigi, aš ją pažįstu!
Aš daug kartų klausiau jos išpažinčių!
Klausyk, Agostinai...
Nuvesk mane pas ją. Tuoj pat.
Gerai, Pjučo.
Rafaelina!
Tėvas Pijus!
Aš žinojau!
Šią naktį jūs buvote šalia...
Jūs meldėtės už mane, ir aš buvau išgelbėta.
Nusiramink.
- Tu nori išgyti? - Ne, jau nebenoriu.
- Noriu išeiti pas tuos, kuriuos mylėjau. - Ne, ne.
Jūs turite išgyti dėl tų, kurie jus myli.
Ne!
Neįkalbinėkite, tėve. Leiskite man numirti.
Pamatysite, būdama danguje galėsiu jiems daugiau padėti.
O dabar palaiminkite mane, tėve. Palaiminkite mane!
Visa kita...
Nebeturi reikšmės!
Atleidžiu jūsų nuodėmes.
Dieve! Dieve!
Tu - Gyvenimo Viešpats...
Jėzau, mano Jėzau, prižadėjęs man:
"Ir ko tik prašysite mano vardu, aš padarysiu"...
Meldžiu Tave iš visų jėgų...
Išsaugok jai gyvybę! Išsaugok jai gyvybę!
Palik, Pijau.
Ji mirė.
- Aš galėjau ją išgelbėti. - Nusiramink.
Rafaelina labai sirgo ir, tikriausiai...
- Jau buvo pasiruošusi mirti. - Bet aš nepasiruošęs.
Jėzau! Dieve!
Dieve!
Tu, prikėlęs Lozorių, išsaugok jai gyvybę!
Išgelbėk ją, Jėzau!
Nustok!
Nebandyk Viešpaties! Išmok švento kenčiančių ir mirštančių susitaikymo.
Pagalvok apie tai.
Tai tau išbandymas.
Aš arogantiškas ir išdidus...
Bet kodėl...
Kodėl jis visada laimi?
Tu matei? Matei? Matei?
Tu tiki Tuo, kuris teigia, kad nugalėjo mirtį...
Bet tai aš - mirties valdovas!
Išeik! Palik mane!
Tu norėjai nugalėti mane? Tu pralošei!
Jums tai ne pagal jėgas! Jam ir tau.
Atsisakyk kunigystės... Atsiversk... Atsisakyk...
Nesi geras kunigas.
Dink nuo manęs! Lauk iš čia!
Tėve, kas jums?
Man sunku kvėpuoti.
Aš žinau vietą, kur jums bus geriau.
Tai nedidelis vienuolynas ant kalno, netoli nuo čia.
Jei tėvas Agostinas sutiks, aš nuvesiu jus ten.
Ten labai geras oras.
- Kaip vadinasi ta vieta? - San Džovani Rotondo.
Aš daugiau nebegaliu.
Kur gi ta palaiminga vieta?
Mes jau beveik atėjome.
Mes einame jau visą dieną.
Štai ji!
Tėve! Kas jus taip sukrėtė?
Aš niekada nepaliksiu šios vietos.
Niekada iš čia nebeišeisiu.
100 lirų už tėvą Pijų!
100 lirų!
100 lirų už tėvą Pijų!
Pats tikriausias tėvas Pijus!
Girdėjai, kiek aš kainuoju?
100 lirų.
Man dar pasisekė.
Jei Jėzų parduoda, tai mane perka.
Kodėl tu iš čia neišvažiavai? Tau gi siūlė kitas vietas.
Aš prižadėjau.
O gal norėjai šią vietą paversti turgumi?
Kur žmonės pirktų tavo šventumo gabalėlius?
Jeigu tu butum matęs tą vargą, kurį mačiau aš...
Kai atvykau čia!
Ko gi jūs lakstote tokiu blogu oru?
Šiek tiek lietaus mūsų neišgąsdins, tėve.
Tėve, ar nepamiršote pasimelsti už mano motiną?
Nėra ko nerimauti, ji pergyvens mus abu.
- Ar greit pasibaigs karas? - Aš tikiu, kad visi grįš sveiki.
Jis taip pat grįš sveikas, nėra ko nerimauti.
Melskitės, melskitės.
Karmela...
- Iš kur žinote mano vardą? - Aš žinau daug dalykų apie tave...
Apie tavo aukojimąsi dėl vaikų.
Namie taip šalta.
Malkų nėra.
Bet nėra ko nerimauti, viskas susitvarkys.
O čia ateidama, turėjai apsirengti šilčiau.
Apsigaubti skarą. Ar ne?
Bet aš neturiu šiltos skaros.
Neturi?
Palauk, aš tuoj...
Laikyk!
Nusipirk šiltą skarą!
Pijau!
- Kas atsitiko, tėve abate? - Tu matai?!
Ką?
Kažkas pavogė švč. Mergelės papuošalus!
Ne. O, mamma mia!
Įdomu,
kas galėjo tai padaryti?
- Tai tu? - Ne.
- Ne šį kartą. - Nesvarbu.
Bet kas be tavęs galėjo tai padaryti?!
Iš kur aš žinau? Koks nors vargšas!
Manau, jis paklausė švč. Mergelę: "Kam Tau papuošalai? Atiduok man!"
"Kad galėčiau nupirkti duonos savo vaikams."
Ir švč. Mergelė atidavė juos.
Tavo nuomone, buvo taip?
Kiek pažįstu švč. Mergelę, tai taip.
- Eik, eik, eik! - Nerėk priešais centrinį altorių!
- Geriau išeik! - Rėki dėl kažkokios apyrankės!
- Ten dar buvo karolių vėrinys! - Jis netikras!
Eik, eik lauk!
Suteik visiems kantrybės.
- Tėve Pijau. - Taika ir ramybė.
Ei, ateikit čia
Pažvelkit, ką aš turiu.
Mes žinome, kad jūs labai geras.
Kaip mes atsidėkosime? Esame vargšai...
Vaišinkitės. Pasidalinkit su savo sese.
O ką pats valgysit, tėve?
Nesijaudinkit, pasirinkau Dievą. Jis pasirūpins.
Būkite geri, vaikai. Priešingu atveju...
Telaimina jus Dievas.
Likit sveiki.
Viešpatie...
Žinai, kaip stipriai Tave myliu. Tu viską matai.
Aš norėčiau sau pasiimti kitų kančias, kaip Tu tai padarei...
Bet tu žinojai kaip tai padaryti, o aš nežinau.
Jėzau...
Tu...
Matai kančias, vargą...
Aš nesugebėsiu nešti šios naštos.
Pasakyk, ką man daryti.
Atsakyk man.
Padėkite man!
Pijau!
Kas atsitiko?
Pijau!
Nikolia, gal išvirk tėvui Pijui buljono?
Eime, Pijau.
Remkis į mane. Tau reikia prigulti. Eime.
Nesijaudink, eime.
Na, gulkis.
Dabar mes vieni. Kas atsitiko? Gali man papasakoti?
Aš nežinau, Paolinai. Tai neįmanoma paaiškinti.
Aš girdėjau balsus...
Ir Jėzaus kančias ant Golgotos kalno.
Paolinai...
Paolinai, Jis buvo ten.
Jis buvo ten.
Aš jaučiau, kad Jis...
Jis miršta už mane!
Kas yra, Pijau?
Pijau!
Ietis...
Ta ietis perdūrė mane.
Ten buvo daug šviesos ir ugnies, Paolinai.
Šviesa ir ugnis...
Pijau, tai mūsų Viešpaties ženklai.
Taip...
Tu kraujuoji, Pijau. Aš iškviesiu gydytoją.
- Ne, ne. - Nori mirtinai nukraujuoti?
Ne! Ne, Paolinai. Nieko nekviesk.
Viešpats man padės.
Tereikia tik melstis.
Visi jau žino.
Klausia manęs, domisi...
Bet aš prižadėjau nieko napasakoti.
Tokių dalykų nepaslėpsi.
Jūs įkalbėkite jį sutikti tyrimams.
Ar dažnai kraujuoja?
Visą laiką.
Kuo dažniau perrišu, tuo labiau kraujuoja.
Jūs jaučiate skausmą?
Ir dieną, ir naktį.
Bet ne skausmą...
Tik gėdą...
Tai pati baisiausia bausmė.
Ką pasakysite, daktare?
Štai.
Čia viskas parašyta.
Prašau jus.
"... Tokiu būdu atmetama galimybė, kad žaizdos, aptiktos pas tėvą Pijų...
Yra gamtinės kilmės.
Jų tikros atsiradimo priežasties, be abejonės, reikėtų ieškoti...
Antgamtinių reiškinių srityje.
Šis faktas yra fenomenas, kurio neįmanoma paaiškinti...
Remiantis šių laikų mokslo pasiekimais."
Laikraščiai pradėjo rašyti apie šventąjį iš San Džovani Rotondo...
Kuris daro stebuklus.
Ar reikia mums prisidėti prie šio fanatizmo?
Aš buvau San Džovani Rotondo ir galiu patikinti,
kad tėvas Pijus - sąžiningas ir nuolankus vienuolis.
Jis labiausiai ir apgailestauja, dėl to, kas jam nutiko!
Tačiau jūs sakėte dar kai ką.
Jūs sakėte, kad žaizdos jo rankose yra antgamtinės kilmės.
Taip, tėve Džemeli.
Ne tik aš, bet ir profesorius Romanelis tai teigia.
Jūsų teiginiai negali būti moksliškai įrodyti...
Bažnyčia keičiasi, ji pajėgi pasipriešinti mokslui.
Naujame amžiuje negali likti vietos fanatizmui ir okultizmui.
Nepamirškim, kad bažnyčia - ne tik institucija, bet ir mistinis kūnas...
Dievo dovana!
Apie kokią dovaną jūs kalbate?
Ligoninėje aš gydžiau daug moterų, kurios teigė,
kad matė Mergelę Mariją.
Ir daugelis žmonių tikina, kad jie turi stigmas.
Pasaulis pilnas žmonių, tikinčių aiškiaregiais, šamanais ir mistika.
Mes patys sukuriame šventųjų poreikį.
Gal naikinam altorius, atsisakom kalendoriaus, nebeskaitom litanijų!
Jei taip galvosime, tai kas liks iš bažnyčios?
Aš pasirūpinau, kad niekas nuo šio momento nematytų
tėvo Pijaus stigmų, be bažnyčios leidimo.
Mes turime būti išmintingi.
Ir griežti.
Jei Jūsų Šventenybė leis, aš pats apžiūrėsiu tėvą Pijų.
Tėve Džemeli...
Jei mus būtų kas įspėjęs apie jūsų atvykimą...
Būtume išsiuntę ką nors jūsų pasitikti.
Nėra ko nerimauti.
Kur tėvas Pijus? Noriu patikrinti jo stigmas.
Atleiskite, gerbiamasis, bet jei neturite Švento Tėvo leidimo,
neturiu teisės jums jas parodyti .
Ar jūs žinoti, su kuo kalbate?
Taip tėve, bet be leidimo...
Mane čia atsiuntė Popiežius!
Na, su visa derama pagarba, parodykite man savo leidimą.
Tai mano žodžio nepakanka?
Bet kokiu atveju, tėve, jei norite likti čia, būsite mūsų svečias!
Jūs netgi galite susitikti su tėvu Pijum.
Bet be leidimo, kurį jūs pats ir dalinate, jūsų pageidavimas negali būti vykdomas.
Tai tėvas Džemelis.
Ko jūs čia atvažiavote?
Pamatyti stebuklą?
Labai apgailestauju, tačiau cirkas baigėsi.
Mane čia atsiuntė Popiežius!
Ne...
Jūs čia dėl to, jog manote, kad viską žinote.
Kam jums dar ką nors matyti,
jei jau nuteisėte mane ir paskelbėte nuosprendį?
Eikite savo keliu.
O mane palikite ramybėje.
Palikite mane ramybėje.
Tai ataskaitos kopija, kurią tėvas Džemelis pateikė Popiežiui.
"Psichiškai nesveikas".
"Psichopatas".
"Savęs kankinimas".
Jis mane apskelbė piktadariu...
Pačiam Popiežiui.
Nenusimink, Pjučo.
Mes gi visi žinome, kur yra tiesa.
Tai ne jų kaltė...
Taip velnias klaidina tuos, kurie remiasi savo protu.
Paklausyk manęs...
Tikras skausmas...
Tikras skausmas yra tas, kuris liečia mums artimus žmonęs.
Tačiau egzistuoja atleidimas, malda.
Tai raktas visoms durims.
Melskitės.
Tačiau maldoje neliūdėkite. Nerūstinkite Viešpačio.
Nes Jis - Džiaugsmo Dievas.
Supratote?
Melskitės...
Melskitės su šypsena, gerai?
Rytoj susitiksime Marijos Pyle namuose.
Jūs dar turite namus, napardvėte?
- Aš pardaviau viską, bet ne namus. - Gerai, išsaugokite juos.
Jie taps maža bažnyčia, gerai?
Melskitės ir šypsokitės.
O dabar eikite.
Vardan Dievo Tėvo ir Sūnaus, ir Šv. Dvasios.
Iki pasimatymo.
Tėve...
Tai mano dukra, Kleoniče.
Mama sako, kad turiu jums dėkoti.
Nes jūsų maldų dėka gavau mokytojos diplomą.
Tavo mama taip sako?
Dėkok jai, o ne man.
Tai ji aukojosi, kad tu galėtum mokytis.
Duok šen laišką.
Su paskyrimu mokytojos pareigoms Benevente.
Tu ten nevažiuosi. Tu pasiliksi čia.
Ką jūs kalbate? Tai mano darbas!
Tu - savimi pasitikinti įžūli mergiotė.
Tu pasiliksi čia.
Ačiū.
Palikite ją ramybėje!
Nelieskite jos!
Tai nekaltas vaikas!
Kleoniče!
Aš laukiau jūsų.
Ta mergina, kuri išvažiavo vietoje manęs į Beneventą...
Ją išprievartavo! Ir dabar ji ligoninėje.
Dievas jai padės...
Ji atsigaus.
Jūs išgelbėjote mane.
Bet iš kur jūs žinojote?
Kartais Dievas parodo man savo dienoraštį.
Ir kas gi manęs laukia?
Nuo šiol tu perrišinėsi mano žaizdas.
Ir tesaugo tave Viešpats...
Nuo tų, kurie norėtų tave nuskriausti.
Filomena!
Kaip laikaisi?
Kuo galiu būti naudingas?
Aš noriu jums pranešti kai ką labai svarbaus.
Tikrai? Ir ką gi?
Tai susiję su tėvu Pijum.
Tėvas Pijus!
Paskutiniu metu daug girdžiu apie tėvą Pijų.
Ką jis šį kartą padarė?
Jis turi meilužę.
Meilužę?
O kuo ji vardu?
Tai jauna mergina. Vardu Kleoniče. Kleoniče Morkaldi.
Mergina... Ir kaip ji atrodo?
A, Filomena? Kokia ji?
Ar ji tokia pat gražuolė kaip ir tu?
Filomena...
Tai yra Viešpaties delnas.
Gerai, galime eiti.
Ramiai, palaukite čia.
Kas per šurmulys? Kas atsitiko?
Mes žinome, kad jus gali iškelti.
Kas jums pasakė tokią nesąmonę?
Jie sako, kad pas jus nėra nieko antgamtiško.
Na, taip. Aš pats save sužeidžiau, taip?
Tai iš kurijos Manfredonijoje.
Čia parašyta, kad vyskupas padavė skundą prieš jus.
Koks eikvojimas!
Paprasčiau būtų sudeginti mane ant laužo! Gerai...
Tegul teisia...
Galų gale, ką jie man gali padaryti?
Aš jau buvau nukryžiuotas.
Taip, bet...
Kristaus nekaltino tuo, kad Jis turėjo meilužę...
Arba tuo, kad Jis rengia orgijas vienuolyne.
Manfredonijos vyskupas nevertas kunigystės. Jis niekšas.
Vagia pinigus iš kurijos...
Jis mergišius.
O tu kas? Kas tu toks, kad teisi bažnyčios vyskupą?!
Kas tu toks?!
Tu pasileidėlis ir lošėjas!
Užkietėjęs nusidėjėlis. Štai kas tu!
Išmok nuolankumo.
Nuolankumas aukščiau už viską.
Ir dėkok Dievui, kad mano tokios rankos... Kitaip tau trenkčiau!
Lauk iš čia!
Šėtonas nevaro šėtono! Lauk!
Lauk iš čia! Lauk!
Kas man darosi?
Ko jis nori?!
Ko tas vienuolis nori iš manęs?!
Ko tu nori iš manęs, kunige? Ko tau reikia?!
Nelįsk į mano gyvenimą! Atstok.
Ko tu nori? Atstok!
Atstok!
Na, ką, niekše?
Buvo ilga naktis, taip?
O ko dabar nori iš manęs?
Noriu atlikti išpažintį.
Nori, kad išklausyčiau tavo išpažinties?
Nusiramink, tau to nebereikia!
Tu jau man išpasakojai visas savo nuodėmes šią naktį.
Prisimeni?
Padėk man, tėve.
Aš noriu pasikeisti, aš noriu atrasti...
Tą ramybę, kurios ieškau daug metų!
Ir tu prašai jos pas mane?
Mano paties siela niekada gyvenime nepažino ramybės.
Tavo nuodėmės tau atleistos!
Eikš čia.
Išgelbėti sielą tas pats, kaip išsaugoti krūmą, kuris vysta.
Ar jį nupjauti?
Ar duoti oro?
Vandens?
Šviesos?
Kad gyventų mūsų Viešpaties miške!
- Noriu... Ten šalia lovos... - Tuojaus.
Matai? Žmogus vėl gali virsti kūdikiu.
Manau, nesi kūdikis. Esi per daug gudrus.
Pripasakojai tiek istorijų, kad nuslėptum vienintelį dalyką, kuris mane domina.
Kur tavo stigmos?
Jų nebėra.
Aš demaskavau tave.
- Tai buvo apgaulė! - Tu klysti.
Jis išvadavo mane iš jų.
Tai kodėl tada slepi tai?
Eik ir pasakyk tiems žmonėms lauke, kad esi paprasčiausias melagis!
Prisipažink, kad tu tik apsimeti!
Aš nesuprantu, ko Jis nori iš manęs.
Tik žinau, kad kai Jis davė jas man...
Jis... Pasakė, kad po 50 metų atsiims jas atgal!
Ir dabar šis momentas atėjo.
Jis... Jam manęs jau nebereikia.
Tai pasakyk tiesą.
Tegul visi sužino.
Gerai, bet pirmiau noriu paaukoti kartu su tavim Šv. Mišias.
Vardan Dievo Tėvo ir Sūnaus, ir Šv. Dvasios.
Amen.
Tėve mūsų, kuris esi danguje.
Teesie šventas Tavo vardas.
Teateinie Tavo karalystė.
Tėve, suklydot.
Reikėjo pašventinti atnašas.
Vardan Dievo Tėvo ir Sūnaus, ir Šv. Dvasios.
Amen.
Mišios baigtos.
Dėkojame Dievui.
Tėve, nepalik manęs vienos.
Nepalik manęs vienos.
Neišeik...
Lik čia.
Noriu atlikti išpažintį.
Negali atsakyti išpažinties mirštančiam žmogui.
Lik...
Papasakosiu viską.
I DALIES PABAIGA